Kaptajnens log, stjernedato 3192,1.
Enterprise er på vej mod stjernehoben NGC 321.
Vores opgave er at oprette diplomatisk forbindelse med civilisationerne der.
Vi har sendt en besked til Eminiar 7 om vores venligtsindede hensigter.
Vi afventer svar.
- Intet endnu? - Nej. Prajefrekvenser åbne.
Har De fået svar?
Ikke endnu. Vi venter. Vi ved, de har modtaget beskeden.
Kaptajn, besked fra Eminiar 7.
- Det er kode 710. - Er De sikker?
- Ja. Det gentages. - Betyder det noget særligt?
At vi ikke må nærme os planeten.
- Under nogen omstændigheder. - Ignorér beskeden.
Det er deres planet.
I de seneste 20 år er flere tusind liv gået tabt.
En traktathavn her kunne have reddet dem.
Vi må have en havn.
Ved at tilsidesætte kode 710 drager De os måske ind i en krig.
- Den chance tager jeg gerne. - Gør De?
Jeg tænker på skibet. Min besætning.
Jeg har ordrer. Nu har De Deres.
Hold kursen. Få skibet i kredsløb, og overlad resten til mig.
Min mission giver mig kommandoen.
Det benytter jeg nu. Hold kursen. Det er en direkte ordre.
Må jeg af hensyn til kode 710 foreslå...
Kaptajnen her. Gult beredskab. Fasermandskab klar. Hæv skjolde.
Vi rykker ind. Forhåbentlig fredeligt. Men uanset hvad rykker vi ind.
Rummet, den sidste grænse.
Dette er beretningen om stjerneskibet Enterprise
og dets fem år lange togt, hvor det skal udforske nye verdener
og finde nyt liv og nye civilisationer
og dristigt drage ud i det ukendte.
Kaptajnens log, stjernedato 3192,5.
Er i kredsløb om Eminiar 7.
Mine ordrer er utvetydige. Vi skal skabe diplomatisk forbindelse for enhver pris.
Gør klar til at beame ned.
Deres civilisation er højtudviklet.
De har behersket rummet i århundreder, men de har aldrig rejst langt ud.
Ved første kontakt for 50 år siden lå Eminiar 7 i krig med naboplaneten.
Andet?
Jordskibet, der rapporterede det, vendte aldrig tilbage.
U.S.S. Valiant.
- Det er meldt savnet. - Kirk, tager De alene derned?
- Nej. Jeg tager vagter med. - Det er min ret at...
Jeg må først vide, hvordan De vil blive modtaget dernede.
Deres sikkerhed er mit ansvar. Sådan lyder mine ordrer.
- Transporterrum klar. - Hvilke koordinater?
Vi har fundet et sted nær en offentlig bygning.
- Sensormålinger? - Ingen fjendtlige handlinger.
Ingen har reageret, hvilket er sært.
De scannede os, da vi gik i kredsløb. De ved, vi er her.
- Forsvar? - Skjolde nede.
Men alt forsvarsmandskab er i beredskab.
Patruljen skal medbringe fasere. Hold dem ude af syne.
De har skibet. Pas godt på det, til jeg er tilbage.
- God tur. - Vi skal prøve.
Kom.
De ankommer der. Husk jeres instrukser.
De skal behandles korrekt.
Mit navn er kaptajn James T. Kirk. Jeg repræsenterer Planetforbundet.
Det ved jeg. Jeg hedder Mea 3. Må jeg komplimentere jeres landing?
I er ankommet til kommandoafdelingen. Følg venligst med.
- Kaptajn, jeg... - Ja?
- De blev advaret mod at komme. - Jeg blev beordret til at komme.
- Hvorfor bad I os blive væk? - Af hensyn til jeres sikkerhed.
- Jeg ser ingen fare. - Faren er reel.
Men nu er I her.
Det vil være forkert ikke at vise gæstfrihed.
Anan 7 og Det Øverste Råds medlemmer venter jer. Denne vej.
Mit navn er kaptajn Kirk. Dette er min næstkommanderende, mr. Spock.
Løjtnant Galloway og Osborne, skibsassistent Tamura.
Velkommen til Eminiar 7.
Hvad kan vi gøre for Dem?
Jeg er kommet for at oprette diplomatisk forbindelse mellem Deres folk og mit.
- Det er umuligt. - Vil De fortælle hvorfor?
- På grund af krigen. - Er der stadig krig?
Vi har været i krig i 500 år.
De skjuler det godt. Mr. Spock?
Vi har scannet planeten.
Den er særdeles højtudviklet, materielt velstående
et behageligt levested, og ekstremt fredelig.
Intet tyder på, at De er i krig.
De civile tab
fra direkte fjendtlige angreb udgør hvert år mellem en og tre millioner.
Det er en af grundene til, at vi bad Dem holde Dem væk.
Så længe Deres skib er i kredsløb, er det i overhængende fare.
- Hvem bekriger De? - Tredje planet i systemet.
Vendikar. Den blev koloniseret af folk herfra, men nu er de vores dødsfjender.
Teknologisk set særdeles højtudviklet.
De må have mig undskyldt. Vendikar angriber.
Mea, tag dig af gæsterne.
- Sært. - Mildest talt.
- Det er snart forbi. - Skal De ikke i dækning?
- Det kan vi ikke. - Angriber de tit?
Ja, og vi gengælder med det samme.
- Hvad sker der? - En fuldtræffer her i byen.
Hører De eksplosioner?
Nej. Tamura, håndterminalmålinger.
Stråling, enhver form for anomali.
Scanneren fungerer. Ingen tegn på noget.
Hvis dette er et angreb, må jeg så spørge, hvilke våben fjenden bruger?
Fusionsbomber, som fjenden materialiserer over målene.
Kirk kalder broen. Scotty? Er scannerne rettet mod planeten?
Naturligvis, sir.
- Noget usædvanligt? - Intet. Alt ånder fred og ro.
Tak.
- Se, Anan. - Jeg har set det. De blev advaret.
Præcis som for 50 år siden.
Underret et vagthold. Måske bliver der brug for dem.
Et modbydeligt angreb. Skaderne er omfattende.
Heldigvis retter vores forsvar sig, men vores tabstal er høje.
Sir, jeg har haft kontakt med mit skib
der har overvåget hele planeten.
Vi har holdt øje med Dem under hele dette såkaldte angreb.
Der har ikke været nogen angreb eller eksplosioner eller noget som helst.
Hvis det er en spøg...
Det er ikke en spøg. En halv million har lige mistet livet.
Aktivér angrebsstyrkerne. Indled øjeblikkeligt modangreb.
Computere. De udkæmper krigen med computere.
Ja, naturligvis.
Computere dræber ikke en halv million.
De døde har et døgn til at melde sig.
- Melde sig? - Til vores tilintetgørelsesmaskiner.
De må forstå, kaptajn, at vi har været i krig i 500 år.
Det vil ingen civilisation kunne holde til.
- Men vi har fundet en løsning. - Angrebet var teoretisk.
Nej, ganske virkeligt. Angrebet iværksættes matematisk.
Min kone døde under sidste angreb.
Vores civilisation lever. Folket dør, men vores kultur består.
Vil det sige...
...at folk lader sig tilintetgøre, når de får besked på det?
Vi har stor pligtfølelse.
- Det har en vis logik. - Det glæder mig, at De billiger det.
Jeg billiger det ikke. Jeg forstår.
Godt. Så erindrer De, at jeg advarede Dem mod at komme.
De lod hånt om advarslen.
- Jeg beklager, men det er sket. - Hvad er sket?
Da Deres skib gik i kredsløb om planeten, blev det et legitimt mål.
Man har beregnet, at det blev ødelagt af en tricobaltsatelliteksplosion.
Alle ombordværende har et døgn til at melde sig til tilintetgørelse.
For at de skal samarbejde
bliver De og Deres ledsagere tilbageholdt, indtil de overgiver sig.
Vi vil prøve at skåne Deres skib, men besætningen er allerede død.
Kaptajnens log, forsinket.
Enterprise, der er i kredsløb om Eminiar 7
er blevet erklæret tabt i en utrolig krig, der udkæmpes af computere.
Jeg og mine ledsagere, der ikke er faldne
bliver tilbageholdt på planeten, indtil... hvad?
Jeg skulle spørge, om De savner noget.
Jeg vil tale med Anan 7.
Han koordinerer tabslister.
Han får flere tabslister, hvis ikke han taler med mig.
Vores pligt...
Det er ikke jeres pligt at gå ind i en tilintetgørelsesmaskine.
Det er min pligt. Jeg er blevet udpeget som falden.
Jeg skal melde mig inden i morgen ved middagstid.
Betyder det ikke andet for Dem? At De skal melde Dem og dø?
Mit liv er mig skam meget kært.
Hvordan kan De?
Hvis jeg ikke melder mig, og andre ikke gør det
må Vendikar gå over til rigtige våben.
Og vi må gøre ligeså for at forsvare os.
Så dør ikke blot vi.
En hel civilisation vil gå under.
De må da forstå, at det her er bedre.
Nej, det gør jeg ikke.
Sådan har vi gjort i næsten 500 år.
- Er det noget, De mangler? - Ja. Anan 7.
- Vi burde have hørt fra dem. - Ja, men det har vi ikke.
Og de svarer ikke.
Hvis noget var galt, ville de have underrettet os.
- Vi kan ikke bare vente. - Hvad foreslår De?
Hvis jeg var...
- Skal jeg åbne ild? - Nej da.
Mr. Scott, besked fra kaptajnen.
Godt nyt, mr. Scott.
De ønsker at oprette diplomatisk forbindelse.
Det vil glæde mr. Fox.
De har også inviteret hele besætningen i land.
De forsikrer mig, at folk vil more sig storartet.
- Kaptajn, hele besætningen? - Hele besætningen.
Vi transporterer uddannede eminianere op som afløsere.
Det er en ordre, mr. Scott.
Jeg begynder at samle folk i grupper.
Nå, hvad siger De til det?
Jeg ved ikke rigtig.
Computer, sidste modtagne og optagede besked fra kaptajn Kirk.
- Klar. - Analysér den.
Er det kaptajnens stemme eller ej?
Nej. En vellignende kopi.
- En stemmeduplikator? - 98 sandsynlighed.
De har taget dem, og nu vil de have fat i os.
Kan De gøre det?
Alle vulcanere har begrænsede telepatiske evner.
- Måske kan jeg. Måske kan jeg ikke. - Gør Deres bedste.
- Tak. - Selv tak.
- Hvad gør vi nu? - Prøver at kontakte skibet.
- Mr. Spock, vi må have flere våben. - Jeg forstår.
Vi prøver at undgå det, men hvis vi er nødt til at dræbe...
En indgang, kaptajn, men ingen udgang. De går ind, men de kommer ikke ud.
- En tilintetgørelsesmaskine. - Antageligvis.
Hvad laver De?
- De går ikke derind. - Det skal jeg.
- De skal ikke tænke på mig. - Mr. Spock, vagten.
Jeg dækker Dem.
Sir, der kravler noget mangebenet på Deres skulder.
Gå til side.
- Hvad gør De? - Stikker en kæp i hjulet.
Det kan De ikke.
Lad os komme væk.
Fangerne har angrebet vagterne og er flygtet. De er bevæbnet.
Tilintetgørelsesstation 12 er blevet ødelagt, tilsyneladende af en disruptor.
Alle vagter, Forbundsfangerne er undsluppet.
De skal findes. De er bevæbnede.
Gør, hvad I bliver nødt til.
Disruptorbatterier, udregn banen for stjernekrydser i kredsløb.
Klar til at åbne ild.
Disruptorbatterier fastlåst på mål. Afventer.
Giv ild om ti sekunder. Ødelæg stjernekrydseren.
Det er Rådets ordre.
Skibslog, stjernedato 3193,0. Ved maskinmester Scott.
Kaptajnen og førstestyrmanden er forsvundet på Eminiar 7.
Jeg har truffet sikkerhedsforanstaltninger.
Alle poster melder tilbage. Deflektorskjolde på fuld kraft.
Fasermandskab klar. Sensorerne viser intet.
Rettelse. Mr. Scott.
Sensorerne er lige gået grassat.
De skyder på må og få.
- Holder skjoldene, mr. DePaul? - Ja, sir.
Særdeles kraftige lydbølger. 18 i tolvte decibel.
Uden skjoldene var vi færdige nu.
Det besvarer vist vores spørgsmål. De er ikke ret venligtsindede.
Men hvad med kaptajnen og patruljen dernede?
- Vi henter dem. - Hvis de er i live.
Og hvis vi kan finde dem. Planeten er stor.
Ikke for stor for Enterprise.
Vi kan ikke skyde med skjoldene oppe
eller sænke skjoldene, når de beskyder os.
Jeg kunne give dem en håndfuld fotontorpedoer.
- De understår Dem. - Vi bliver angrebet.
- De vil skyde os ned. - Har De iværksat forsvar?
Det er en misforståelse. En af mine opgaver er at løse misforståelser.
De har vores kaptajn.
Jeg er ansvarlig for skibet.
Jeg er ansvarlig for, at missionen lykkes, og det er vigtigere.
- Vi skal have diplomatisk forbindelse. - Men de vil jo slås.
Det er et diplomatisk problem.
Mine ordrer har højere prioritet end Deres.
Jeg prøver at kontakte planetens repræsentanter. Åbn en kanal.
Fortæl, at der kommer en besked med prioritet 1 fra mig.
Ingen straffeaktioner, mine herrer. Det er en ordre.
Diplomater! Den mest effektive diplomat er et faserbatteri på fuld styrke.
Hvad skal vi her?
De venter ikke at finde os her.
De må lade mig gå.
Vil De meget gerne dø?
- Hvordan gik det? - Vi fik fire våben.
To sæt herretøj.
Og det vigtigste: en kommunikator.
- Kan signalet nå skibet? - Rækkevidden er begrænset.
Måske kan jeg justere den.
Gør det. Vi skal have fat i skibet.
Hvordan er bygningen indrettet? Hvor ligger kommandorummet?
Hør nu, jeg prøver at hjælpe Dem, redde Deres liv. Redde mange millioner liv.
Med Deres hjælp går det måske.
Uden Deres hjælp dør De og vi, og drabene fortsætter.
Elsker De krig så højt?
- Hvad vil De gøre? - Prøve at standse drabene.
Vi prøver at hjælpe. Tro mig.
Jeg tror Dem, men...
Fortæl mig det, jeg vil vide. Jeg beder Dem.
Tiden rinder ud. Vi har ikke formået af ødelægge Jordfartøjet.
Et tilintetgørelseskammer er blevet ødelagt
og vi er langt bag efter vores kvote.
Det er en alvorlig krise, og jeg aner ikke, hvad vi skal gøre.
Anan, Jordambassadøren sender en hastebesked.
Hvad er mest moralsk:
ærlighed eller et bedrag, der kan redde vores liv?
Stil ambassadøren igennem.
Kanalen er åben. De taler med Anan 7
formand for Den Eminianske Unions Øverste Råd.
De taler med Robert Fox, ambassadør for Planetforbundet.
Mig en ære.
Vi har kontaktet Dem for at knytte venskabsbånd mellem vores folk.
Men nu har De af en eller anden grund angrebet os
og De tilbageholder vist flere af vores repræsentanter.
En fejl. Vi er i krig.
Ved en fejl viste vores sensorer, at De skulle til at angribe os.
Angrebet bliver standset.
Hvad angår Deres repræsentanter, har De mit ord for, at de er uskadte.
Tak. Jeg tænkte, det nok var en fejl.
Mr. Scott, vi rammes ikke længere af disruptorstråler.
Bliv i beredskab.
Vi vil meget gerne knytte bånd med Dem.
Vi vil gøre klar til at modtage Dem.
Så snart de sænker skjoldene, åbner I ild.
Jeg beklager virkelig misforståelsen.
- Det er vanskelige tider for os. - Jeg forstår.
Jeg formoder, at vores kaptajn vil være der, når jeg kommer ned.
Det lover jeg.
Der vil opstå et nært venskab mellem Deres planet og vores Forbund.
Jeg ser frem til at træffe Dem.
Diplomati bør overlades til diplomaterne, mine herrer.
Naturligvis afblæser De straks alarmen.
- Nej. - Hvabehar?
Jeg sænker først skjoldene på kaptajnens ordre.
Jeg giver ordrer her. Sænk skjoldene som en tillidserklæring.
- Jeg er bemyndiget... - Ja.
Men skjoldene bliver oppe.
De forfalskede en besked fra kaptajnen. De iværksatte et angreb.
- Og nu skal vi stole på dem? - Jeg forventer at blive adlydt.
Jeg nægter, sir.
De har bragt missionen i fare ved at nægte at adlyde.
- Jeg kan sende Dem i straffekoloni. - Ja, men jeg sænker ikke skjoldene.
Deres navn vil få en fremtrædende plads i min rapport til Forbundscentralen.
- Nu bliver der ballade, Scotty. - Også i den grad.
Jeg sænker ikke skjoldene efter ordre fra den sleske herre.
Ikke før jeg ved, hvor kaptajnen er.
Vil De have et glas, kaptajn?
De vil kunne lide vores trova.
Jeg er ikke kommet for at drikke.
Den brugte De vel til at ødelægge tilintetgørelseskammer 12.
Ja, jeg bruger den gerne.
Mit førstehåndsindtryk var korrekt.
- De er en barbar. - Er jeg?
De skal ikke lyde så vantro. Naturligvis er De det. Det er vi alle.
Først drabsmand, siden opbygger.
Jæger, kriger og hvis vi skal være ærlige, morder.
Det er vores fælles fortid.
- Vi er mindre koldblodige end jer. - Hvad vil De, kaptajn?
Jeg vil kontakte mit skib.
- Hvor er mine kommunikatorer? - Et sikkert sted.
De tager mange chancer.
De tænker på Deres skib. Jeg prøver at redde en klode.
I Deres sted ville jeg prøve at redde mit liv.
Et glas, kaptajn?
Så kan vi diskutere vores uoverensstemmelser.
Det interesserer mig ikke. De forstår ikke, hvilken risiko De løber.
Vi fører ikke krig med computere og genner ofrene ind i selvmordsmaskiner.
Vi gør det rigtigt, rådsmedlem. Jeg kunne ødelægge planeten her.
Og derfor må De ikke tale med Deres skib.
Jeg har ikke brug for skibet til at gøre det.
Siger De, at De ganske alene med en disruptor kan ødelægge planeten?
- Det er præcis, hvad jeg siger. - Jeg anede ikke, De var så mægtig.
De tror vist, det er min spøg. Hvor er kommunikatorerne?
Hvis jeg fortæller det, vil De så hente dem straks?
- Mere eller mindre. - Udmærket, kaptajn.
De er i kommandorummet. Til venstre ned ad gangen, og til venstre igen.
De er ubevogtede.
Lever han?
Ærgerligt. En mand som ham ville have foretrukket at dø i kamp.
Bring ham til rådssalen.
- Ambassadør Fox. - Robert Fox.
Har jeg den ære at tale med Anan 7?
Velkommen til Eminiar.
Hr. ambassadør, jeg beklager det, der må ske, dybt.
Undskyld?
De og Deres ledsager er udpeget som faldne.
De vil blive ført til en station, så Deres død kan registreres.
Skal vi slås ihjel?
Korrekt, hr. ambassadør. Jeg beklager dybt.
Men jeg kan ikke lave om på det.
- Spock kalder Enterprise. - Mr. Scott, det er mr. Spock.
Scotty her.
Er skibet uskadt?
Ja. Hvad med kaptajnen og Dem?
Kaptajnen er væk. Ingen er såret.
Folk fra Enterprise må under ingen omstændigheder beame ned.
De bliver dræbt.
Fox tog ned for nogle minutter siden.
- Ambassadøren? - Jeg vidste, der var noget lusket.
Flyt skibet til maksimal faserafstand og afvent nærmere ordrer.
- Hvad vil De gøre? - Finde ambassadøren og kaptajnen.
Bliv her, så den unge dame ikke ofrer sig selv.
Slå hende ned og sæt Dem på hende om nødvendigt.
Gør, hvad De er nødt til for at beskytte Dem selv.
Jeg er Planetforbundets udsending!
- Dens særlige udsending. - Om bag i køen.
Mine damer og herrer, gå væk fra kammeret, så De ikke kommer til skade.
- Hvad laver De? - Udøver en afart af diplomati.
Jeg bringer Dem i sikkerhed og finder kaptajnen.
De har ham. Det sagde vagterne.
De førte ham til rådssalen under bevogtning.
Det er sikkert gået op for Dem, at almindeligt diplomati er nytteløst her.
Jeg har aldrig været soldat, men jeg er lærenem.
Godt. Jo flere, jo bedre.
Kaptajn, De må da kunne forstå vores situation.
Hvis Deres folk ikke kommer til tilintetgørelseskamrene
er det et brud på en 500 år gammel aftale.
Det er ikke vores ansvar.
Den altødelæggende optrapning vil være Deres ansvar.
Millioner af dræbte.
Fuldstændig ødelæggelse af vores kultur og Vendikars. En katastrofe.
Sygdom, sult. Frygtelig, langtrukken død.
- Smerte og pinsler! - Det skræmmer Dem tilsyneladende.
- Det skræmmer alle fornuftige folk. - Ja, det har De ret i.
Forstår De ikke? Alt det er vi sluppet af med.
Nu truer De med at udsætte os for det igen.
Er Deres 500 mands besætning vigtigere
end flere millioner uskyldige på Eminiar og Vendikar?
- Hvad er De for et udyr? - Jeg er en barbar. Det sagde De selv.
- Jeg håbede, det ikke var bogstaveligt. - Det var ganske dækkende.
Jeg skal bevise det.
Åbn en kanal til Enterprise.
De giver mig intet valg.
Vi er ikke slyngler. Men De tvinger os til at opføre os som slyngler.
- U.S.S. Enterprise her. - Scotty, generalordre 24!
Om to timer!
Enterprise, her er formanden for Eminiars Øverste Råd.
Vi holder jeres kaptajn og ambassadør og deres ledsagere fangen.
Medmindre I begynder at transportere al skibets mandskab herned
bliver gidslerne slået ihjel. I har 30 minutter.
Jeg mener det, kaptajn.
Jeg er væk, når det sker. De hørte mig udstede generalordre 24.
Det betyder, at Enterprise om to timer tilintetgør Eminiar 7.
Planetforsvar, beskyd Enterprise.
Jeg beklager. Målet er uden for rækkevidde.
Det kan De ikke få Dem selv til. Flere hundrede millioner.
Det var ikke mig, der begyndte, rådsformand, men jeg afslutter det.
Der er kommet en besked fra Vendikar.
Vi har ikke opfyldt kvoten. De anklager os for at bryde aftalen.
Se. Det er begyndt.
De tager fejl. Det er ikke begyndt.
Tilintetgørelsesstation 11 er blevet ødelagt.
Vagterne i tunnel 8 og 10 svarer ikke.
Jordfolk set i korridor 4A.
De har under to timer.
Mine ønsker har intet med sagen at gøre. Eskaleringen kommer af sig selv.
- De kan standse det! - Standse det? Jeg regner med det.
Åbn en kanal.
Her er Enterprises ledende officer.
Alle byer og anlæg på Eminiar 7 er blevet lokaliseret og identificeret
og kodet ind i vores målsøgningssystem.
Om 1 time og 45 minutter vil hele Deres planets overflade blive tilintetgjort.
De har indtil da til at frigive gidslerne.
Hvad kan jeg gøre? Fortæl mig det, en eller anden.
Stands.
Derover. Fart på.
Nu skal vi tale.
Jeg troede, De havde brug for hjælp. Jeg tog fejl.
Nej, jeg har brug for hjælp.
Derind, mr. Spock.
- Kirk kalder Enterprise. - Kaptajn, har De det godt?
Alt er i orden her.
Hvis alt går efter planen, kan I beame os op om ti minutter.
Hvis I ikke hører fra os, udfører I generalordre 24 som planlagt.
Javel. Er der andet, vi kan gøre?
Kryds fingre. Kirk slut.
Død, ødelæggelse, sygdom, rædsler. Det er, hvad krig indebærer, Anan.
Derfor vil man undgå krig.
De har gjort krig let og smertefri.
Så De har ikke haft grund til at standse den.
Og De har ført krig i 500 år.
Da det åbenbart er den eneste måde, jeg kan redde mit skib og mine folk på
vil jeg afslutte den på en eller anden måde.
- Hr. ambassadør. - Ja, kaptajn.
Vil De føre folkene ud på gangen og få dem til at blive der?
Hvis De vil være så venlige.
De følger med. Mr. Osborne.
Vores kommunikatorer, våben.
- Lad høre. - Det er angrebscomputerne.
Det er forsvaret. Den udregner tab.
De er koblet til en sender
der er i kontakt med vendikanerne.
Hvis kontakten afbrydes, ophæves aftalen mellem parterne.
- Hvad vil De gøre? - Den her er den centrale.
Nu er kredsløbet fastlåst. Hvis den ødelægges, ryger de alle.
- Før ham ud. - Vent. Jeg beder Dem!
Kom.
Op mod væggen!
- Ved De, hvad De har gjort? - Ja, det gør jeg.
Jeg har genskabt krigens rædsler.
Vendikanerne vil tro, De forbereder Dem på virkelig krig.
De vil følge trop.
Næste angreb vil ikke blot opregne tal på en computer.
De vil hærge Deres planet. De vil gøre gengæld.
I Deres sted ville jeg begynde at lave bomber. De er på randen af rigtig krig.
De kan enten udkæmpe den
eller overveje et alternativ.
Afslut den.
- Slut fred. - Fred er umulig.
Det har vi indset.
Vi er en dræberrace. Ligesom Dem. Deres generalordre 24...
Ja, det er et instinkt. Men instinktet kan bekæmpes.
Vi er mennesker med blod fra en million brutale år på vores hænder.
Men vi kan standse det.
Vi kan indrømme, at vi er dræbere, men i dag vil vi ikke dræbe.
Mere kræver det ikke. Blot at vide, at i dag vil vi ikke dræbe.
Kontakt Vendikar.
Så vil De se, at de er lige så rædselsslagne, som De er.
De vil gøre alt for at undgå alternativet. Fred eller ødelæggelse.
De bestemmer.
Som tredjepart interesseret i fred
og etablering af et normalt forhold
stiller jeg mig gerne til rådighed som forhandler.
Jeg har en vis erfaring med den slags.
Måske.
Vi har en direkte linje til Vendikars Øverste Råd.
- Den har været ubrugt i århundreder. - Så er det på høje tid. Skal vi?
Måske vil det lykkes, kaptajn.
- Kirk kalder Enterprise. Scotty? - Scott her.
Afblæs generalordre 24.
Underret transporterrummet om, at vi er klar.
Sæt kurs mod Argona 2.
- Mr. Scott. - Koordinater indtastet, kaptajn.
Besked fra Eminiar 7.
Fox meddeler, at man forhandler med Vendikar.
Lovende udsigter.
Det var noget af en chance, De tog.
Var det? De har dræbt tre millioner om året i 500 år.
Et reelt angreb havde ikke dræbt flere.
Men det ville have frataget dem evnen til at føre krig for bestandigt.
Men De vidste jo ikke, at det ville fungere.
Det var en velovervejet risiko.
Eminianerne har et meget velordnet samfund.
Og virkelig krig er en rodet affære.
En meget rodet affære.
Jeg fornemmede, at de ville overveje alt for at undgå det, selv fred.
En fornemmelse er et meget beskedent grundlag.
Tit har vi mennesker ikke andet end fornemmelser.
De får mig næsten til at tro på heldet.
Mr. Spock, De får mig næsten til at tro på mirakler.
Oversat af Susanne Nielsen